Hvorfor skal du parkere så langt væk?
Kløften er længere væk end den så ud til at være.
- Man kan ikke lande hvor som helst. - Lige meget. Vi er der næsten.
Rodney, ved du, hvad det er, vi leder efter?
- Det er heromkring. - Hvad er heromkring?
Det, der bevirkede energiudslaget, vi målte fra springeren.
- Ved du, hvordan det ser ud? - Ja, når jeg ser det.
Nu kan jeg se det.
- Det ligner en dør. - Ja, det er meget dør-agtigt.
Det er den eneste vej igennem kløften.
Den er enormt lang.
- Lad os undersøge det. - Der er noget.
- Hvad? - En energibarriere på tærsklen.
- Den forsvandt. - Eller gik lige igennem en sløring.
Det minder om et sløringsfelt.
Oldtidsfolket skjulte de seje ting.
Jeg vil gerne kunne forklare målingerne, før vi går igennem.
Giv mig en gren. Har du tape?
Jeg har et kamera.
Jeg bad ikke om en træstamme.
Tak.
Tape det fast på pinden.
Vi fører kameraet igennem, optager et par minutter,
hiver det tilbage og afspiller optagelsen.
Ja, MALP på en pind.
Ja, MALP på en pind. Meget kløgtigt.
- Er vi færdige? - Ja.
Jeg læser ikke oldtidssprog flydende, men jeg genkender et par ord.
"Velkommen" og "opstigning".
Opstigning?
Til et højere eksistensplan.
Racen af folk, der byggede stjerneporten,
udviklede sig til et punkt, hvor de opsteg til et stadie af ren energi.
Det ville være dejligt.
Ja, men det er et udviklingsstadie.
Jeg er sikker på, vi har mere end nok nu.
Sådan.
Skal vi se efter?
Godt så. Nogle frivillige?
Jeg melder mig.
Bak ud, hvis du møder noget problematisk.
Problematisk?
En giftig atmosfære, syreholdig atmosfære, ingen atmosfære.
Det er en MALP på en pind. Den kan ikke vise alt.
Okay.
Nu prøver jeg.
Underligt.
Hvad er der galt?
Det gør lidt ondt i mine hænder.
- Kom ud derfra. - Jeg prøver, men den trækker mig ind.
Jeg har dig.
Kom så. Få mig ud.
- Jeg prøver. - Prøv mere.
- Det skulle ikke ske. - Det gør det.
- Den trækker mig ind. - Den er for stærk.
Rør ikke ved barrieren!
Jeg ved ikke, om I kan høre mig over radioen,
men jeg er omsider på den anden side.
Det ser ud som på billederne.
Det gør ondt at bevæge mig.
Jeg ved ikke, om jeg kan...
Bliv, hvor I er.
Hvorfor skulle vi give slip?
Ellers ville I også blive hevet derind.
- Hvorfor skabte forfædrene det her? - Det ved jeg ikke?
Find ud af det, ellers skal du derind.
Portalen reagerer forskelligt på levende og døde objekter.
Det er Sheppard. Kan I høre mig nu?
Jeg ser mig godt omkring.
Grotten åbner til den anden side af kløften.
Der er ikke meget der, så...
Jeg vil bare vente her
og give jer en chance for at hitte ud af det her.
Oberst Sheppard? Svar.
Du spilder tiden. Den vil ikke virke.
Oberst, svar, hvis du kan høre mig.
Der er intet på dette bånd, der tyder på nogen...
- Åh, nej. - Hvad?
Hukommelsen er fuld. Den optog næsten to timer, og...
- Batteriet gik lige ud. - Hvorfor spilder du tiden?
Det gør jeg heller ikke!
Jeg skal bruge noget levende såsom en blomst.
Okay.
Du skal ikke at kaste stenen, jeg bad dig kaste for et par timer siden.
Jeg ville ikke se den komme. Her er kulsort.
Der en ting, jeg ikke har prøvet, så gå tilbage, hvis I kan høre mig,
men hvis I ikke kan... så kan I ikke høre mig.
Godt gået, John! Skyd dig selv!
Det er altså problematisk, Rodney!
Vi må afprøve en teori, folkens.
- Hvis jeg har ret, må vi skynde os. - Hvad laver du, McKay?
Prøver at afgøre hvor meget hurtigere tiden går på den anden side.
- Hvorfor skulle den det? - Det lyder sært.
Det er det, jeg prøver at bevise! Bare vent!
En, to, tre, fire,
- fem, seks, syv, otte, ni, ti. - McKay...
Bær over med mig. Tolv, 13, 14,
15, 16, 17, 18, 19 og 20.
Meget hurtigere.
Kan I høre mig nu?
Grotten åbner op til kløften,
men der er intet her i området, jeg kan overleve af.
Det er anden dag, og jeg har ikke noget vand.
Vi efterlader ikke vores folk, vel?
Hvad med at sende mig et signal og vise, at I stadig er der.
Det behøver ikke være en sten. I kan skrive en seddel.
Jeg slukker for min radio i seks timer
for at spare på batteriet og få noget søvn.
Slut fra Sheppard.
Blomsten er ældet flere år.
- Jeg må tilbage til Atlantis. - Du går ingen steder.
Det er et tidsudvidelsesfelt, så tiden går meget hurtigere på den anden side.
Jeg kender ikke forholdet, men jeg må gå.
- Hvorfor? - Jeg har ikke tid
til at forklare dig om tidsteori, for mens vi diskuterer det,
kan der gå flere timer for oberst Sheppard.
Timer er lig med dage, og dage for os kunne betyde år for ham. Er du med?
Teyla, følg mig hen til pytspringeren.
Jeg forklarer, hvad du skal gøre på vejen.
- Du bliver her. - Og gør hvad?
Gå ikke igennem, hvis du tænker på det. Giv mig rygsækken.
Rodney og Teyla. Ronan. Kom ind.
I gør mig bekymret.
Tøm jeres lommer, alt hvad han skal bruge for at overleve.
Det giver ham måske lidt mere tid derinde.
Kom så. Godt.
Hvad fanden tog jer så lang tid?
Nødrationer, førstehjælpskasse. Ellers noget?
- Batterier til kameraet. - Ved du, hvad du skal?
Tryk på optag og holde tre sekunder.
- Hverken mere eller mindre. - Og så ud igen.
Hvis han er der, har han tid til at optage en besked.
- Hvorfor sendte jeg ikke en seddel? - Hvad mente du med hvis?
Afhængigt af forholdet
kan han have brugt forsyningerne, inden du når tilbage.
- Det er svært at forstå. - Vi må skynde os.
Løb, løb, løb.
Godt.
Okay...
Okay.
Ved du, om han er skadet?
Smerten kom fra tidsforskellen.
Hvad er den helt præcis?
Portalen må dæmpe den ekstreme tidsbølge,
der er i et tidsudvidelsesfelt,
og vi afholdt ham fra at gå igennem det.
En del af hans krop oplever tiden i en anden hastighed end den anden.
- Hvem ved, hvad det kan gøre ved ham. - Han kan vel bruge en læge.
Ved du ikke, om han er i live?
Det var bedst at formode, han var i live, men strandet.
Hvorfor ikke formode han selv kan tage tilbage?
Han har allerede haft flere timer til at komme ud igennem portalen
i den tid jeg spildte på at forklare situationen til Conan og Xena.
- Det er ikke særlig... - Nej, sikkert ikke.
- Er forsyningerne om bord? - Næsten. Vi mangler kun et par kasser.
Sørg for at hjælpe Zelenka
med at bringe sonden ned i affyringsrummet. Kom så.
Det er Sheppard.
I kan sikkert ikke høre mig, men jeg har ingen volleyball at tale med,
så hvad pokker?
Jeg har rationeret den smule, jeg har, så længe jeg kunne,
men jeg har måske nok til en dag mere.
Jeg må finde noget at leve af, mens jeg finder min egen mad- og vandkilde.
Tro ikke, jeg ikke værdsatte tre flasker vand
og en håndfuld energibarer.
Der er intet her i området. Jeg må gå længere ud.
Jeg giver jer et tegn på, hvor jeg går hen.
Slut fra Sheppard.
- Det var hurtigt. - Ikke hurtigt nok.
Tag kameraet.
Dr. McKay vil gerne have, at vi prøver igen.
For at se, om Sheppard er i live?
Og for at afgøre tidsforholdet på den anden side.
Okay...
Okay.
En, to, tre.
Det var ikke længe nok til at se noget.
Men det har optaget flere minutter.
Han er der ikke.
Nå, men...
Enten vil du spise mig, ellers vil jeg spise dig.
Vi har medbragt alt, hvad jeg kunne tænke på.
- Hvad har du ikke tænkt på? - Tænk dig om et øjeblik.
Du vil ikke foretage mange af de rejser.
Det er jeg udmærket godt klar over.
Jeg minder dig om det, for hastværk bragte Sheppard i denne knibe.
Det var ikke hans skyld. Det var min.
Sporene var der.
Jeg kan kun håbe på at rette op på det i hans levetid.
Hans levetid?
Hvis det tager en uge, er det lige meget, for så er han død er alderdom.
- Åh, gud. - Ja, derfor har jeg travlt.
- Er du parat? - Jeg er parat.
Jeg skal have flere bøger til oversættelsen.
Jeg håber, du har skaffet en rigtig pilot, for han duer ikke,
og jeg kan ikke flyve lige.
Hjælp mig!
- Hvor er den? - I træerne.
- Hvad er det? - Bæstet.
- Kan vi tage et sikkert sted hen? - Nej, klostret er for langt væk.
- Duk dig og bliv bagved mig. - Du kan ikke bekæmpe den.
Måske kan vi skræmme den væk.
Kom væk herfra!
Der er den.
Lfølge de her målinger, er den der ikke.
Jeg kan selv se, at den er inde i krateret.
Det er svært at sige, om de byggede den i krateret,
eller om kanten dannedes som resultat af feltet.
Opfanger springerens sensorer ingenting?
Nej.
Anbring os direkte over den.
Gør klar til at udsende sonden.
Hvad skal den sonde gøre?
Den skal langsomt gå ned i gaskæmpens atmosfære.
Sonden deler sig i to afdelinger, der er sammenbundne af et reb.
Vi skulle modtage telemetri fra indersiden af feltet,
- mens den anden halvdel er udenfor. - Afhængigt af afvigelsen
kan vi flyve ind og redde Sheppard.
- Meget kløgtigt, Rodney. - Ja.
Det var faktisk Zelenkas idé.
Hej.
- Han er vågen igen! - Det er jeg nu.
Jeg hedder Teer.
- Har vi mødt hinanden? - Da Avrid først bragte dig hertil,
havde du slemme skader fra bæstet.
Avrid bar dig hen til tilflugtsstedet.
Og jeg plejede dig.
Gjorde du? Du er lidt ung til at være læge.
Hedda er en af de få iblandt os, der har en helende kraft.
Godt. Tak.
Vi skulle takke dig for at redde vores bror fra bæstet.
Jeg kan ikke huske, at jeg vandt.
Det er godt at se dig vågen og rask igen.
- Kom den ikke efter dig? - Nej.
Kun de opstegne ved hvorfor.
- Er ingen af dem her? - Er du sulten?
Hundesulten.
Hvem af jer tog mit tøj af og gav mig det her på?
Det gjorde jeg.
- Er det i orden? - Ja.
Jeg foretrækker at møde en kvinde, før hun ser mig nøgen.
Hvad har vi har?
Jeg er glad for, du har det bedre.
Velkommen til dit nye hjem.
Avrid, jeg er glad for at besøge jer og taknemmelig for maden
og plejen, men hvis du kender vejen ud...
Du kan kun forlade stedet, hvis du opstiger.
Hvad mener du med det?
Hele formålet med stedet her er at meditere om opstigning
og en dag støde til dem, der skabte tilflugtsstedet.
Men jeg har andre planer.
Hvorfor gik du igennem portalen?
Det var en fejl.
Jeg prøvede at stoppe, men den sugede mig ind.
De, der kom før os, sørgede for, der ikke var nogen ubeslutsomhed.
Når man satte sine ben der, var ens vej valgt.
- Ikke af mig. - Når du krydser tærsklen,
skal du være her resten af dine dage.
Okay. Udsend sonden, når jeg siger til.
Tre, to, en... nu.
Sonden trænger igennem feltet.
- For pokker da. - Hvad skete der?
Sonden blev revet i stykker af tidsbølger i begivenhedshorisonten.
Kan vi ikke flyve ind og redde oberst Sheppard?
Ikke hvis vi ikke også vil rives i stykker.
Modtog du nogen telemetri, før sonden svigtede?
Der er ret meget. Det meste ligner volapyk.
Det vil tage mig en times tid at gennemgå.
Godt jeg omsider fik dig ud.
Du har været alene på dit værelse så længe.
Jeg har været deprimeret.
Er her så forfærdeligt?
Nej, I har været fantastiske.
Jeg har ansvar derhjemme.
Folk, jeg holder af, der holder af mig.
Eller det troede jeg.
- Hvorfor kom du her? - Jeg blev født her.
- Hvad med dit folk? - De kom for flere generationer siden.
Jeg stammer fra en race, som tilbad dem før os,
- der skabte dette sted. - Vi kalder dem oldtidsfolket.
At følge i deres fodspor og opstige var det største mål blandt vores forfædre.
For mange århundreder siden fornemmede nogle folk, at de havde evnen i sig.
Det tog dem flere år at opdage denne verden,
og da de fandt den, tog de på pilgrimsrejse hertil.
- Vi er deres efterkommere. - Der er ikke mange af jer tilbage.
Nej. Vi er de sidste.
Hvad holder jer tilbage?
En rejse som vores kan tage et helt liv.
- Er I bange for, det ikke vil ske? - Vi er ikke bange for noget.
Jeg ville være ret bange for bæstet.
Så længe vi bliver i klostret, er vi sikre.
- Hvad er det for et liv? - Tja...
Livet her er ikke helt uden nydelser.
Telemetrien var ikke komplet volapyk.
Bring HUD'en op. Jeg har fastslået, hvor kraftkilden er
- inde i feltet. Her. - Hvad nytter det?
Når vi ved, hvor generatoren er, skulle jeg kunne slukke for den.
Du behøver ikke gøre det for mig hver morgen.
Du reddede min brors liv.
Skulle han ikke bringe mig morgenmad?
- Han mediterer med de andre. - Han mediterer altid.
Alle mediterer altid.
Del i det mindste maden med mig.
Det er okay.
Den er meget tæt på.
Den er her.
- Den er aldrig kommet ind i klostret. - Jeg er bange.
- Bring hende indenfor. - John...
- Gør det. - Gå.
Okay, folkens, jeg begynder at føle mig temmelig forladt her!
Jeg advarer dig. Jeg har en kniv.
- Nej! Gå ikke! - Kom tilbage!
Nu er vi to!
Ronon.
Han efterlod et tegn til os.
- Han må lede efter en udvej. - Måske er han stadig i live.
Teyla, Ronon. Vi lander i springeren om et par minutter.
Forstået.
- Vi troede, vi havde mistet dig igen. - Hvad skete der?
Jeg har aldrig set sådan en tapperhed.
Uden dig var det hele måske gået tabt.
Jeg kan heller ikke huske, at jeg vandt denne gang.
- Han er ikke fuldt helet. - Jeg har det fint.
Du har gjort nok, Hedda. Nu skal du hvile dig.
Hvad er der i vejen med jer?
Jeg forstår ikke.
I lod os stå derude alene med den skabning.
- Vold fører ikke til opstigning. - Selvforsvar er ikke vold.
Vi er meget tæt på opstigning, John. Alle sammen.
Hvis vi forlader den vej, kan den være tabt for evigt.
Alt kan være tabt for evigt, hvis I ikke trodser den skabning.
Jeg må meditere med de andre.
- Var det tre sekunder? - Ja.
- Der er 12 minutters video. - Ja.
- Så forholdet er cirka... - 250 til en.
Jeg sendte mit ur igennem med et brev til oberst Sheppard om,
at vi gør vores bedste for at redde ham.
- Hvis du vil se efter igen... - Nej. God idé.
Hvor mange dage har det varet for oberst Sheppard?
Allerede flere måneder.
Du behøvede ikke vente oppe på mig.
Du har været væk over en dag.
Ja, men efter jeg fandt mine våben,
besluttede jeg at tage tilbage til portalen.
Se, hvad jeg fandt.
Jeg ved ikke, hvad der tog dem så længe, men mine venner har sent forsyninger.
Der er folk her, som holder af dig.
Undskyld. Jeg skulle have givet nogen besked.
Jeg vidste det.
Jeg fulgte din rejse i mit sind.
Jeg var hos dig, siden du forlod klostret.
Er det en speciel evne, du ikke har fortalt mig om?
Ja.
Jeg har været hos dig hver gang, du har forsøgt at forlade os.
Hedda har evnen til at heale, og jeg kan se billeder.
Det er ikke sjældent, at vi, der søger at opstige, får den slags evner.
Jeg kunne have brugt dig derude. Det tog mig en evighed at finde det her.
Før min mor opsteg, kunne hun flytte ting med sindet.
Tænk bare, hvor pragtfuldt det ville være for et barn.
Sid hos mig.
Jeg sendte Avrid ud for at finde dig.
Gjorde du det?
Jeg vidste, at du kom den aften, og hvor du ville være i marken,
og siden jeg var barn, har jeg vidst, at du ville sidde her hos mig.
Jeg har kunne lukke mine øjne og se dit ansigt hele livet, John.
Du er ham.
- Ham der hvad? - Ham der vil føre os til opstigning.
- Hvad er der? - Ikke noget.
Jeg håbede, at du gik i en anden retning.
Det har jeg også set.
- Derfor ventede jeg på dig. - Virkelig?
- I aften. - I aften?
Bare du kunne have fortalt mig det.
Så havde jeg ikke løbet i 10 timer.
I de kommende dage, når du har besejret bæstet,
vil vi opstige sammen. Alle sammen.
Du mener alle jer.
Jeg har ikke opgivet dig endnu.
Jeg ved ikke, hvordan det vil ske, Teer.
Jeg har været oppe imod den skabning to gange.
Jeg kan ikke se, hvordan tredje gang skulle være anderledes.
Du behøver ikke vide hvordan.
Du behøver bare stole på det.
Jeg tror, at jeg forstår det.
Jeg fortolker det lidt,
men feltet blev designet som et tilflugtssted fra wraith,
et sted de sidste oldtidsfolk kunne rejse til
og forhåbentlig opstige uden at frygte et angreb.
De kunne tilbringe hele livet her, før wraith opdagede det.
Hvis de angreb, ville deres skibe blive ødelagt.
Sådan har det været i 10000 år.
Det her er både en velkomst og en advarsel
for mennesker under deres beskyttelse der søger et tilflugtssted,
men jeg tror, den var for alle, der ønskede at opstige.
Hvad er advarslen?
Man kan ikke vende tilbage derfra.
Medmindre man kan finde energikilden og slukke for den.
- Vi kan få en zpm ud af det her. - Det lyder godt.
Løjtnant, det er Weir. Hvis du ikke har hørt fra os om...
- Rodney? - En time ville give måneder.
Elizabeth, du burde blive her.
Måske er der noget, der skal oversættes.
Hvis der er en lille chance...
Rodney, jeg tager med. Løjtnant, en time,
så tager du tilbage til Atlantis og beder om Zelenkas hjælp.
Forstået.
Måske skal han behandles, og jeg er den eneste læge, så...
Det gør nok ikke ondt, hvis man går hurtigt igennem.
Okay. Lad os gøre det.
Det var ikke så slemt.
- Du var lige... - Det er underligt.
Slap af. De andre kommer først om fem minutter.
Vi skal gå langt for at komme til energikilden.
Har ingen af jer set tordenstorme?
Tilflugtsstedet bringer regn til frugthaverne.
Jeg taler om lyn og elektricitet.
Store elektriske lyn, der farer ned fra himlen.
Det lyder skræmmende.
Det er skræmmende og også fantastisk.
Det er i orden at være bange. Det er en del af livet.
Da jeg var barn, plejede vi at have storme, der rystede huset.
De skræmte mig halvt ihjel.
Når vi er opsteget, vil vi opleve sådan nogle ting.
Hvis I er opsteget, kan I skabe tordenstorme.
Jeg taler om at opleve livet.
Vi mediterer over livet hver dag.
Jeg taler om at leve det.
Er der ikke nogle ting, I vil gøre som mennesker af kød og blod?
I taler om at gå videre til et eksistensplan
hinsides jeres dødelighed, men I har ikke rigtig levet.
- Vores liv er fulde. - Jeg har brugt tid sammen med jer,
og jeg tror ikke, at "fulde" betyder, hvad I tror.
- For at opstige må man meditere. - I mediterer ikke. I skjuler jer.
- Fra hvad? - Det kender I svaret på.
- Han mener bæstet. - Ja, jeg gør.
I forventer, at jeg skal føle, at jeg hører til her,
hvis jeg er derude alene, hver gang den kommer.
- Ikke alene. - Nej, du var der også.
Nej. Dine venner er kommet.
De er fem. De er kommet efter dig.
Er du sikker? Det er den bedste nyhed, jeg har...
Nej, John. Jeg fornemmer noget mere.
Bæstet nærmer sig dem.
Jeg tænkte lige, at hele feltet
må skabe sin egen dag- og nat-cyklus,
og sit eget kunstige klima.
- Skal vi sætte tempoet op? - Han har ventet flere måneder.
En halv time dør han ikke af.
Vi ved ikke, hvor længe det vil tage at finde ham.
Jeg har en date med løjtnant Cadman i morgen aften.
Så vi har kun 12 år herinde.
Hvad er det?
- Jeg måler ingenting. - Det betyder ikke, den ikke er der.
- Kan du se noget? - Nej, men jeg fornemmer noget tæt på.
Måske skulle vi prøve noget andet.
Det gør ingen forskel. Den følger efter os.
- Der lyder som om, der er mere end en. - Mere end en hvad?
Det ved jeg ikke.
Hvad fanden tog jer så længe?
Du har kun været væk et par timer.
Snarere seks måneder.
Du har været fanget i et tidsudvidelsesfelt.
- Hvad var den pokkers tingest? - Hvad er et tidsudvidelsesfelt?
- Kan vi tale om det et andet sted? - Nej.
Den er stadig tæt på.
- Har du kæmpet mod den før? - To gange.
- Hvordan slog du den? - Det har jeg ikke gennemskuet.
- Nu ville være et godt tidspunkt. - Ja?
Hvad siger du til, at vi kæmper og ser, hvad der sker?
John? Er det dine venner?
Vi er kommet for at stå ved din side. Uanset hvad.
Nej. Vi er kommet for at kæmpe.
Vi er ikke bange for dig.
Bæstet er vores egen skabelse, og det er på tide, vi sender det bort.
- Var det alt, hvad det krævede? - Du havde ret. Vi var bange.
Bæstet var den sidste byrde, vi skulle skille os af med.
Du gav os modet til at trodse det.
Kom med os.
Jeg er ikke parat endnu. Det ved jeg ikke, om jeg bliver.
- En dag måske. - Ja, en dag.
Det glæder jeg mig til.
Du behøver ikke ødelægge tilflugtsstedet, dr. McKay.
Hvad? Nej, det tænkte jeg ikke på.
Vi holder portalen åben, indtil I er væk.
Men da vil zpm'en, der driver dette sted...
Tilflugtsstedet blev lavet af de, der kom før os,
til dem, der vil opsøge det og følge den vej,
og det vil bestå, efter I er gået bort.
Ja, men...
Absolut.
Hvad er der mellem dig og opstegne kvinder?
Skægget er interessant.
Det er det første der ryger, når vi kommer hjem.
Jeg troede aldrig, jeg ville få jer at se igen.
Jeg savnede jer... en lille smule.
Det var kun et par timer for os, så...
Ronon.
- Vi var bekymrede for dig. - Selvfølgelig.
Vi er bare kede af, at vi ikke kom noget før.
Lad os komme væk herfra.